Han som øger sin kundskab, øger sin smerte. Prædikeren 1:18
Overgangen fra high school til college er svær, særlig hvis man ikke fra N.Y.
Så vi prøver at lette overgangen på forskellig vis.
Godt klaret, tillykke. Du er ikke optaget endnu, men det ser godt ud.
Vi afholder en fælles picnic.
Det er en god måde for nye studerende at lære stedet at kende på.
Undervisningen er det mest spændende.
Vil du ikke på college? Jeg har ikke kursuskataloget i hovedet.
Det bedste ved skolen er... at campus er hele New York.
Verdens bedste by.
Din opgave var spændende. Men en gang stavekontrol ville hjælpe.
Det er fint med aktiviteter ud over skemaet.
Har du hørt om madprogrammet? Det er fantastisk.
Hvor ser du dig selv efter college?
Hallo!
Er det din eller min?
Min, men du må godt tage den, hvis du vil.
- Er det en ny skjorte? - Ja, det er.
- Kan du lide den? - Spørg ikke.
- Hvorfor ikke? - Fordi jeg ikke skal støtte dit ego.
Er det det hele?
- Skal det være andet? - Nej, det er fint.
- Flot skjorte. - Tak.
- Hallo? - Jesse Fisher?
- Det er din yndlingskommunist. - Professor Peter Hoberg?
Rend mig, jeg er ikke kommunist. Hvordan står det til?
Jeg skal ikke forstyrre dig, men jeg ringer af en grund.
Efter jeg sagde, jeg stoppede, har folk besluttet, at de ikke hader mig.
Ohio er ikke så glamourøs som New York -
- men de holder en afskedsmiddag for mig.
Og de bad mig invitere gamle elever, så de kan fyre pæne løgne af.
- Og du er jo god til at lyve... - Hvornår er det?
Weekenden d. 25. Se om du kan.
Jeg kigger nu.
Jeg må lave lidt om...men jo...
Jeg kommer.
Davs.
Se lige der! - Hvordan går det?
- Jesse? - Davs.
Jeg er David, og det her er Susan.
- Peter sagde vel, at vi kom? - Jo, det gjorde han.
Vi tvinger ham til at tage sig af os. Hvordan gik turen?
Den var behagelig.
- Jesse er her. - Er det rart at være her?
Mærkeligt, da jeg kørte op ad bakken, føltes det som at møde en eks.
- Den der slap væk. - Zibby er vild med at være her.
- Zibby? - Elizabeth, vores datter. Andetårselev.
Vi kom for at se hende improvisere.
- Og? - Sjovt.
- Beskidt, men sjovt. - Hvor kender I Peter fra?
Han var min lejrleder. Vi sang kampsange omkring bålet.
"Stå sammen, så systemet ikke slår jer ihjel."
Han hverken skriver eller ringer.
Lad mig se på dig. Ikke dårligt.
- Hvem er sulten? - Jeg er.
Så kom, jeg har reserveret bord.
37 år.
En New Yorker, der bor 37 år et sted, hvor det højeste hus er på ni etager.
- Hvordan har du det med det? - At gå på pension?
Var jeg blevet et år mere, var jeg hoppet ud fra niende etage.
Hvordan går det med optagelserne, kammerat?
"Hvordan går det med optagelserne, kammerat?"
- Er det prof. Fairfield? - Ja.
Hun ser fantastisk ud! Hvordan er hun? Cool?
Afgjort ikke varmblodig.
Jeg var vild med hendes forelæsninger. Hun var min bedste lærer her.
Hun var min næstbedste lærer her.
Du er utrolig.
- Det her er min datter, Zibby. - Davs.
- Skal vi køre efter dig? - Hvis du mener, det er klogt.
"Amerika giver mig kvalme med sin fascistiske undertrykkelse."
- Lyder jeg sådan? - Ja, du gør.
"Jeg kunne ikke klare det mere."
- "Så jeg flyttede til Frankrig." - Det er helt forkert.
Jeg rakte hånden op og spurgte: "Flyttede du til Frankrig pga. vrede?"
Peter svarede: "Ja, jeg fik jo et stipendium."
Hvis jeg fortalte, hvordan det fjols var her, ville han bryde sammen.
- Det er nok rigtigt. - Hvordan var du, da du gik her?
Jeg var meget flot. Ikke? Husker jeg rigtigt?
Nej, men jeg husker, at du var en røv over for dine forældre.
- Han ville ikke hjem efter eksamen. - Det stemmet.
Jeg giver mine forældre skylden for alt, også for at collegetiden endte.
- Det må ikke du gøre mod os. - Det lover jeg.
Din forældre siger, at du læser teaterimprovisation.
- Hvordan er det? - Skønt! Jeg elsker det.
Hvad er det, du elsker?
Hvor skræmmende det er. Hvordan man må gå med på det hele.
- Hvad betyder det? - Den eneste regel er ikke at sige nej.
Man skal gå med på det hele og så tilføje noget.
For eksempel:
Vi har vandret i ørkenen i dagevis, mor. Vi dør.
Så siger jeg: "Ræk mig lemonaden."
Ræk mig lemonaden.
- Giv hende lemonaden, Susan. - Glem det.
Giv mig lemonaden, Jesse.
Tak.
- Sødt, præcis som jeg kan lide den. - Jeg er supergod til det her.
Det er ulogisk, vi er jo i ørkenen. Hvor skulle vi få lemonade fra?
- Hvad var dit hovedfag? - Engelsk.
Jeg havde bifag i historie for at sikker på at være arbejdsløs. Og du?
Drama. Det er ikke officielt, fordi far ikke er så vild med tanken.
- Så jeg tager måske kunsthistorie. - Så længe du ikke kun improviserer.
Nej, men det gør jeg måske, har du nogensinde tænkt på det?
- På hvad? - På at hele livet er en improvisation.
Der er ikke noget manuskript, vi opdigter det hele hen ad vejen.
- Det er sandt. - Improvisation er dybt.
Vi må køre, det var hyggeligt at møde dig.
- Vi ses. - Ja, vi ses.
Nyd college.
Tager du slips på i aften?
Hvad kan man egentlig sige?
Folk siger en masse pæne ting om en, og jeg tænker:
"Hvem fanden taler de om?"
Hvor blev tiden af? Det føles helt umuligt, at der er gået 37 år.
Der kommer et tidspunkt, hvor det gør ondt at tælle årene.
Efter al den tid, er jeg nervøs for, om jeg duer til at leve andre steder.
Men det vil snart vise sig.
Tak for kyllingen, den var lidt kold, men alligevel...
Tænk gode tanker om mig, når jeg er væk... Hvis I kan.
Nej, de gjorde det på McAllister. Det burde fungere her.
Det lyder godt, lad os tale om det på mandag.
- Godnat, Jesse. - Godnat.
Det er en god idé.
Det er en elendig idé.
- Sikke en katastrofe. - Hvad? Nej, det var hyggeligt.
Du er ikke halvt så god til at lyve, som du var.
Det betyder meget for mig, at du kom.
Du er jo min næstbedste lærer.
Jeg mener det.
- Jeg smutter. - Jeg går med.
Nej, bliv hængende, Jeg vil have lidt fred.
Jeg forstår dig, mand. Der er masser af oplysninger i træer.
- Hvordan kører din aften? - Fint.
- Hedder du Ethan? - Nej, hvorfor?
- Du ligner en Ethan. - Jeg hedder ikke Ethan.
Ville det ikke være vildt, hvis du hed det, og jeg bare vidste det?
- Læser du her? - Nej, men tak fordi du troede det.
Jeg besøger en ven, men det er et fint at slå lidt tid ihjel.
- Jeg hedder Nat. - Jeg hedder Jesse.
Kan du høre musikken, Ethan? Det lyder som en fest.
Lad os gøre som Sherlock og finde ud af, hvor den kommer fra.
Sig ikke nej.
Lykken tilsmiler aldrig dem, der siger nej.
Jeg burde skaffe dig en øl, men alkohol er for fjolser.
Det her er egentlig ikke min scene, Nat, jeg burde...
Brug fem minutter på at tilpasse sig, bror, al forandring er svær.
Sig mig en ting.
- Hvad mener du om korncirkler? - Det har jeg ingen mening om.
Der foregår nogle virkelig mærkelige ting.
Tror du, det bare er en gruppe fulde briter med planker og reb?
Så er du en tåbe. Brug tid på mønstrene.
Man kan mærke det. Nogen prøver at kommunikere med os.
Det burde stå på forsiden af alle aviser. Hver dag.
Okay. Tak.
Davs, jeg syntes nok, det var dig.
- Hvordan havnede du her? - Han fik en kammerat.
Du ligner en typisk "på besøg på mit gamle college".
Hvordan føles det? Det her er Vanessa.
- Davs. - Jeg hedder Nat.
Jesse gik her før, vi spiste brunch. Mor blev vist lidt forelsket i ham.
Gik du her? Hvilket år fik du eksamen?
- Det var i 90'erne. - Hvor vi blev født.
- Ja, jeg er gammel. - Men du ser godt ud.
Og du er alt for fin.
Det var bedre.
- Hvorfor kan jeg så godt lide ham? - Han er let at lide.
- Lad os skaffe jer noget at drikke. - Jeg må hellere gå.
- Nej, du burde blive. - Jeg burde virkelig gå.
- Drikker du kaffe? - Ja.
Helt vildt. Det gør min ven også.
I to. I morgen... Kaffe.
- Ja, hvorfor ikke, har du lyst? - Ja...
Ja, fint. Klokken ni?
Åh, du mener det alvorligt?
- Hvad med 11.30? - Ja, det er fint.
- Davs. - Davs.
- Kan vi tale sammen? - Ja.
- Så ses vi i morgen? - Ja.
Tag dig ikke af ham, hun havde kun øje for dig.
- Godnat, Nat. - Godnat, Ethan.
- Kan jeg hjælpe dig? - Undskyld.
Det her er bare alle tiders bedste bog. Jeg kan lide at holde den.
- Alle tiders bedste bog? - En af dem.
Har du bemærket at folk her altid overdriver? Alt er det bedste.
"Han er den bedste professor", "det er den bedste burger".
Som om de har tjekket samtlige.
Og det er som vi ved en logistisk umulighed.
- Davs, kommer jeg meget for sent? - Nej, kaffe?
- Nej, jeg drikker dit. - Har du det godt?
Det ved jeg ikke endnu.
Jeg lugter af øl, kan du lugte det?
Ja, det gør du faktisk.
Du må lige undskylde mig... et øjeblik...
Jeg vil godt sige undskyld, for det der henne.
Du gik, og jeg forstod ikke, hvorfor jeg var uartig over for en,
- der kan lide samme forfattere som jeg. Jeg har ikke noget svar på det.
- Fint nok.. - Godt, jeg ville bare...
Mine karakterer faldt sidste år, den bog, var den eneste jeg gad læse.
- Kan du lide den? - Ja, det er anden gang, jeg læser den.
- Imponerende, den er ret lang. - Jeg ved det.
Han sagde, at fiktion skal bekæmpe ensomhed.
Den er god, den har jeg ikke hørt før.
På den anden side lider sociallivet, hvis man gemmer sig bag tykke bøger.
Ja, ensomhed vokser og mindskes samtidig.
- Hej. - Kender I hinanden?
Vi læste symbolsk logik sammen.
- Zibby. - Ja. Dean. Davs.
Jeg hedder Jesse.
Spændende fyr.
- Tænk, at han er her! - Hvad mener du?
Han havde en manisk periode.
Han blev indlagt for at falde lidt ned.
Men han skulle være virkelig klog.
- Er alt i orden? - Ja, alt er fint.
Jeg kastede op, det var ledt, Undskyld, det behøvede du ikke høre.
Kom, lad os gå en tur.
- Mine forældre kunne lide dig. - Dejligt, det var gensidigt.
Du er heldig, at du har de forældre.
- Hvad mener du? - At de er der.
Sammen, så de kan bekymre sig over dig som teenager.
Jeg kan bedst lide dem, når de ikke er så forældreagtige.
Jeg har fundet på noget, så de ikke irriterer mig så meget. Vil du høre?
Jeg behandler dem, som om de altid er berusede.
Det virker. Når de siger noget irriterende eller stødende -
- bliver jeg ikke sur, fordi de er jo fulde.
Hvorfor skal jeg høre på fyldebøtter?
- Kan du lide klassisk musik? - Ja.
Jeg tog et kursus i musik sidste år, du godeste!
Det ændrede mit liv.
Jeg er virkelig glad for, at jeg løb på dig i går aftes.
Jeg med.
Hvem var den fyr?
- Hvilken fyr? - I går, ham fyren.
- Han hedder Eric. - Eric.
- Er Eric din fyr? - Nej.
Jeg kan lide næsten alt her, bortset fra udbuddet af fyre.
- Ikke så godt? - Ingen dater.
- Alle tager så let på det. - Det var det samme i min tid.
En del af mig er nok lidt gammeldags.
På alle nuværende og tidligere 18-22 åriges vegne -
- beder jeg om undskyldning.
Tilgiv os. Men alvorlig talt, vi ved ikke, hvad vi gør.
Noget jeg var vild med, da jeg var her, var fornemmelsen af, at alt var muligt.
Alle muligheder lå åbne for en. Alt kunne ske efter skolen.
Når man kommer ud, rammer livet en. Beslutninger træffes.
Alle de valg, der var, forsvinder.
Og et eller andet sted ved man, at det er sådan, det bliver.
Det er lidt deprimerende.
Romantiserer du ikke ungdommen lidt vel meget?
Det er lige så svært og besværligt at være ung som gammel, formoder jeg.
Ikke at du er gammel, slet ikke.
Jeg forstår godt det der "vi er ens" argument.
Det passer og alligevel ikke.
Jeg har det anderledes nu, end da jeg gik her.
Det kommer du også til.
Mener du, at jeg skal forberede mig selv på "lortethed"?
Nej, humaniora løser dine problemer.
- Gud være lovet! - Den er hver en krone værd.
Vi burde kramme hinanden.
- Hvad? - Vi kan blive med at snakke...
Men det er bedre at kramme hinanden.
- Kom nu. - Godt.
- Hvem begynder? - Mig.
Du var her for virkelig længe siden. Du ved, hvad jeg mener.
Så er det nok.
Før du går, vil du have dem her?
Jeg har ikke brug for dem. - Se den her!
- Ikke? - Nej.
Den er flot, jeg har skabt meget ballade, i den.
- Det kan jeg forestille mig. - Du har ingen smag.
Det er en skøn skjorte, du får den ikke. Den føles fantastisk!
Hallo? Davs.
Nej, han er her stadig. Vent lidt.
Zibby.
- Hallo? - Du er ikke taget af sted endnu.
Jeg må se dig, før du rejser. Møder du mig ved boghandlen?
- Sig ja. - Ja.
Hun spurgte om en bog, jeg anbefalede. Nu smutter jeg.
Følger du mig ud? Tak for skjorterne, jeg tager dem med næste gang.
Du ringer, mens du er under vejs.
Jeg vil ikke holde på dig eller noget, men jeg lavede den her cd til dig.
Brændte den.
Musik fra det kursus, jeg fortalte om.
Klassisk, barok, opera.
Dejligt, jeg ved ikke noget om det her.
Hvem siger, man kun skal lytte til ukendte indie-bands?
Det er musik, jeg aldrig havde troet, jeg ville kunne lide -
- og kurset... Du ved, hvordan nogen kan blive ved at tale om noget.
Så forklarer en god lærer det, og pludselig går Beethoven op for en.
Det her er dejligt, tak. Jeg ville ønske, jeg havde noget til dig.
Ved du, hvad du kan gøre? Du kan skrive et brev til mig.
- Det kan jeg. - Håndskrevet med fyldepen.
Papir forseglet med rødt voks.
Jeg kan høre den imens.
Det bliver det rene 1600-tal.
- Jeg har ikke din adresse. - Postboks 108.
Resten kender du.
Jeg skrev mit telefonnummer på indersiden af hylstret.
- Ja, det gjorde du. - I tilfælde at, at du...hvad som helst.
Fint.
- Farvel. - Farvel.
Professor Fairfield.
Jesse Fisher, jeg fulgte dit kursus i britisk romantisk litteratur.
Og?
Og jeg var vild med det.
Fantastisk.
Davs, Dean.
- Jeg ved, det ikke er godt for en. - Stop, når du har bestået, som alle.
- Flot bil. - Dit fjols.
Det er en udlejningsbil. Jeg kan ikke lide at flyve.
- Enig. - Hvor skal du hen?
- Til kollegiet. - Hop ind, jeg kører dig.
- Du læste her, ikke? Kunne du lide det? - Ja, meget.
Man glemmer de dårlige minder som hovedopgaven...februar.
- Ja, februar er væmmelig her. - Forfærdelig.
Men ud over februar er alt så godt?
Det vil jeg ikke påstå.
Fortæl mig om det, hvis du vil.
Det er ikke ligefrem en hemmelighed. Sidste år...
Jeg fik et sammenbrud.
Jeg husker ikke så meget, men åbenbart gjorde jeg noget meget morsomt.
Nu får jeg ret meget medicin, som gør, at jeg kan fungere.
Men det får også alting til at føles som om man er under vand.
Hvorfor kom du tilbage.
Mor er sygeplejerske, hun opfostrede mig alene.
Jeg har fuldt stipendium. Hun er så stolt af, at jeg går her.
Tak for turen.
Kære Zibby. Jeg kan ikke takke dig nok for introduktionen til den musik.
Jeg elsker den, den har endda ændret min opfattelse af New York.
En by jeg altid har haft et konfliktfyldt forhold til.
Hvis man bytter bilhorn og råben -
- ud med Schubert eller Teleman, bliver byen ulidelig smuk.
Efter års slet skjult raseri på begge sider, har musikken skabt fred.
Et af mine yndlingsværker er Massenets "Meditation".
Hvis der er noget smukkere kender jeg det ikke.
Brandenburgkoncerten er fed.
Jeg er enig i din holdning til Beethoven: Wow!
Jeg ved ikke hvad Vivaldis "Il Giustino" handler om -
- men for mig antyder den bedrag. Et elegant dobbeltspil.
Jeg føler mig som en dobbeltagent i en sexet spionhistorie.
Wagners ouverture, der var med, burde komme med en advarsel.
Ifølge et hurtigt kig på nettet, handler operaen om kampen mellem -
- sakral og verdslig kærlighed. Den eneste kamp der er.
Forleden krydsede jeg en gade fortabt i tanker, det er ikke usædvanligt.
Jeg lyttede til ouverturen og da musikken tog til i styrke, indså jeg -
- at jeg havde hænder, ben og krop, og at jeg var omgivet af mennesker.
Det er svært at forklare præcis, hvad der skete.
Men jeg følte, at det guddommelige, hvordan vi end definerer det -
- er liget så meget til stede i beton og taxaer som i floder og bjerge.
Jeg indså at nåde er uafhængig af tid og sted.
Vi skal bare have det rette lydspor.
Dette tilskud af musik i mit liv har fået mig til at revurdere -
- min fjendtlighed mod døde, hvide mænd. Det kan jeg takke dig for.
Hvordan går det for resten med dig? Din ven. Jesse Fisher.
Det går godt, Jesse. Jeg er glad for, at du kunne lide musikken.
Det føltes som om hele mit liv fik et løft efter det kursus.
Det, der forundrede mig mest, var, at mennesker skrev den musik,
Skriver nogen den slags musik i dag? Hvis de gør, ved jeg det ikke.
Jeg håber, du blev forelsket i "Cosi fan tutte".
Når jeg lytter til den, bliver alle omkring mig mere tiltrækkende.
Eksperimenter med den, og fortæl hvad du synes.
Du havde ret med stykket af Mozart, Elizabeth.
Det fik alle i N.Y. til at virke som en mulig romantisk partner.
Jeg kan ikke flygte fra det længere. Jeg tror, jeg holder af opera.
Du må love aldrig at fortælle det til nogen. Jeg mener det alvorligt.
Din operahemmelighed er sikker hos mig.
Jeg hører musikken efter hvert brev. Jeg er glad for dine kommentarer.
Pennsylvania er mellem os, men tanken om, at vi hører samme musik -
- gør, at du ikke føles så langt væk.
Hvis jeg ikke har sagt det tydeligt, så savner jeg dig.
Jeg ved ikke helt hvorfor. Jeg kender dig dårlig.
Håndskrevne breve er det bedste, der findes, bliv ved med at skrive.
Du spurgte, hvorfor den slags ikke skrives mere.
Kan komponisterne have udtrykt noget der er for stort til vores tilstand?
Alt er vel her. Collegelivet fortsætter...
...Massenets "Meditation". Kan jeg klare så intense følelser?
Vi var nok blevet venner, hvis vi læst sammen.
Vil denne musik gøre en ende på mig? I så fald får du blod på hænderne.
Kan du håndtere det?
Selvom jeg er vild med brevene, vil jeg godt se dig igen.
Jo før, jo bedre, så kom og besøg mig.
Fyrene her bliver ved at være 18-22 år og opfører sig derefter.
Jeg ønsker mig et rigtigt herrebesøg, og at det er dig.
Din, Zibby.
DA JEG VAR: VAR HUN:
NÅR JEG ER: VIL HUN VÆRE:
Kære Elizabeth. Jeg har besluttet at acceptere din invitation.
Jeg kommer den 14 og bor på kroen.
Jeg vil være til rådighed til at gå, drysse og spadsere.
Jeg ser frem til det. Jesse Fisher.
Jeg har stillet mig selv nogle svære spørgsmål, Bob.
Alle ved, jeg gjorde et stort nummer ud af at stoppe her.
Hvordan man forvandles til en saltstøtte, hvis man ser sig tilbage.
Jeg tror, jeg kan have forhastet mig.
Jeg tror stadig, jeg har lidt benzin i tanken.
- Din største beundrer sidder her. - Tak.
Da du meddelte dine planer, blev alle kede af det.
- Men du holdt på, at tiden var inde. - Det troede jeg.
Vi har ansat en.
En ung fyr fra UVA. En meget imponerende kandidat.
Han var vores første valg. Vi troede ikke, vi fik ham, men jo.
Du ville ikke have noget med ansøgningerne at gøre.
Jeg ved det, jeg troede bare ikke, det ville ske så hurtigt.
Kandidaten fik enstemmig støtte. Så det gik hurtigere end normalt.
- Giv mig det her. - Peter...
Vi kan ikke, vi har brugt tusinder af dollars på at finde en.
Han har afslået andre tilbud. Du ved, hvor meget der satses.
Jeg ansatte dig, du behøver ikke fortælle mig, hvordan det er.
Lad mig fortælle dig en ting: Støtten til dig var ikke enstemmig.
Det krævede en hel del fra min side at få dig hertil.
Og i dag 20 år senere, er du kun chef, fordi jeg hader universitetspolitik.
Af uransagelige grunde har du det ikke på samme måde.
Faktum er, at du lader til at kunne lide det.
Jeg beder dig...
Jeg beder dig om en tjeneste, Giv mig det her.
Jeg har brug for tre år mere.
Jeg beklager, jeg kan ikke gøre noget.
- Davs. - Davs.
- Husker du Vanessa, Jesse? - Du er tilbage!
Ja...
Jeg burde...jeg har lidt, jeg...
- Så det her er dit rum? - Ja, flot, ikke?
Jeg havde glemt, hvor små de er. God øvelse til at bo i New York.
Skal du møde professor Hoberg, mens du er her?
Det tror jeg ikke, og hvis du...
Hvis du render på ham, behøver du ikke nævne, at jeg er her.
- Vil du sidde? - Tak.
- Det føles lidt underligt at være her. - Hvorfor? Sådan må du ikke have det.
Jeg ved ikke, om du ved det, men jeg er nogle år ældre end dig.
- Er du? - Kun nogle få.
Men det mener jeg ikke... Jeg vil ikke antage noget...
Undskyld, men troede du, at her var noget romantisk?
Det er min spøg.
Sid her!
Lad være at tænke så meget.
Du taler med den forkerte fyr.
- Vi har god kontakt, ikke? - Jo, det har vi.
Jeg ved bare ikke, om det er, fordi du er moden eller jeg er tilbagestående.
- Det er fordi, jeg er moden. - Jo, men jeg er også tilbagestående.
- Jeg vil ikke gå for hurtigt frem. - Heller ikke jeg.
- Men jeg vil gerne kysse dig.
På panden.
Må jeg kysse dig på panden?
- Sig ja! - Ja.
Og på hagen. Må jeg kysse dig på hagen?
Undskyld, jeg skal lige hente noget.
Bofæller.
- Kan vi... Er du sulten? - Jeg kunne godt spise.
Skal vi køre ind til byen?
Det tager for lang tid, jeg har time klokken to.
Men jeg kender et godt sted i nærheden.
Davs, Dean.
- Har du fået job her? - Bare jeg havde.
Min kammerat er vist blevet væk. Må jeg sidde her?
Hvad arbejder du på?
- Det er en roman. - Tillykke!
- Er du tilfreds med den? - Ikke rigtig.
- Hvordan har du haft det? Bedre? - Nej.
Jeg ville ønske, alt det her var overstået så hurtigt som muligt.
Hvorfor var du så glad for at være her?
Det er det eneste tidspunkt i livet -
- hvor man kan læse bøger hele dagen, og diskutere ideer.
Folk derude i verden gør ikke den slags.
Her man man sige til enhver, at man er digter, uden at få en knytnæve.
- Det er da noget. - Jeg forstår.
Men jeg kommer ikke uden om, hvor aggressivt ulykkelig jeg er her.
Jesse!
Her er mit nummer, hvis du har brug for at snakke.
- Davs. - Davs.
Vær sød at sige, at det her er Vanessas.
- Nej, det er min. - Har du virkelig læst den?
- Den hele? - Ja.
Uden ironi?
Helt alvorligt.
Hvad er det med piger og vampyrer?
- Hvad handler den om? - Vampyrer.
- Nej. Hvad handler den om? - Vampyrer.
- Jeg forstår ikke... Er den god? - Nej, jeg mener ja. Men nej...
- Hvorfor så læse den? - Jeg kan lide den.
- Det er ingen grund til at læse noget. - Hvorfor skulle man ellers læse?
Med så mange fantastiske bøger, hvorfor skulle man så læse den?
Lad os stoppe den her samtale.
- Det er en trilogi, ikke? - Jeg er bange for at svare.
- Har du læst tre af dem? - Har du læst en af dem?
Hvordan kan du hade den uden? Det er det undertrykkende regimer gør.
- Brænder du det, du ikke kan lide? - Du har ret, jeg læser den.
- Så kan vi diskutere den. - Nu?
Hvorfor ikke? Hvor lang tid kan det tage? En lille bogklub.
- Mener du det? - Ja.
Vi ses snart.
Nej, det er ikke....
Jeg blev udfordret til at læse den. Det er et væddemål.
Dit kursus var fantastisk!
- Skal jeg begynde? - Værsgo.
Godt, jeg kunne lide den, den var sjov og fjollet.
Den fordrev tiden. Det er ikke Tolstoj, men det er heller ikke tv.
Den gjorde mig glad. Din tur.
Tak.
Det er den værste bog -
- der nogensinde er skrevet på engelsk.
Er der værre bøger skrevet på andre sprog?
Sikkert ikke, med mindre den her er oversat til andre sprog.
- Vi behøver ikke gøre det her. - Jeg vil vide, hvordan du kan læse...
...det er vel sætninger og føle andet end krænkelse og sorg.
- Millioner kan lide den. - Gør det den god?
Det betyder, at millioner kan lide den. Bøgerne gør dem glade.
Vi behøver ikke altid tænke på politisk videnskab eller Chaucer...
- Som jeg for øvrigt hadede. - Du bør ikke kunne lide den.
Handler college ikke om at se flere synsvinkler?
- Men også om at udvikle god smag. - Du er en snob.
- Nej, jeg er ikke. - Jo.
Du synes, det er cool at hade ting, men det er kedeligt.
Tal om det, du kan lide, og ti stille om resten.
Jeg ved, hvordan det her lyder. men det er vigtigt.
Det går skidt for landet , og jeg tror, det er pga. folks dårlige smag.
Ifølge dig! Hvorfor skal du afgøre hvad der er godt og skidt?
Vil du kun se nogen, der læser det samme som dig?
Lad os gå videre til specifikke eksempler.
- Hvor er du? - Hvad mener du?
Jeg mener, du er et sted, men ikke her.
Nej, jeg er her.
Hvorfor spilder vi så tiden på et fjollet skænderi om en bog?
- Davs, Peter. - Zibby.
Peter.
Hvad fanden laver du her?
Jeg ved det ikke.
- Ved du, hvor gammel jeg er? - Nej, hvor gammel er du?
Det rager ikke dig! Ved du, hvor gammel, jeg føler mig?
19 år. Siden jeg var 19, har jeg aldrig følt mig ældre end 19.
Jeg barberer mig, ser mig i spejlet, og det er ikke en 19 årig jeg ser.
At undervise her i alle de år, fik mig til tydelig at indse -
- at selvom jeg omgås 19 årige og føler mig som en, så er jeg ikke 19.
Ved du, hvad jeg mener?
Ja.
Ingen føler sig voksne. Det er verdens beskidte hemmelighed.
- Er universet ikke perfekt? - Er du her stadig?
Det er dit held. For du ligner en, der kan bruge en ven.
Ved du, at der er så mange konserveringsmidler i maden nu -
- at kroppen et længere tid om at nedbrydes, når vi dør?
- Virkelig? - Konserveringsmidler. Det er skørt.
- Vil du høre nogle gode nyheder? - Ja, tak.
Larver. Giv mig min hue.
De glider frem. Optaget af at være larver -
Pludselig dukker der imagoceller op. Videnskaben ved ikke hvorfra.
Men imagocellerne dukker op i larverne og siger: "Vær ukuelige."
"Det er på tide at blive en sommerfugl."
Hvad gør alle disse larveceller, når disse imagoceller dukker op?
- Pas. - De angriber dem!
Prøver at så dem ihjel. De er tilfredse med at være larver.
Men imagocellerne vokser videre. De overtager larvens skæbne.
Resultatet er en kokon, Og hvad sker der så?
- Larven forvandles til en sommerfugl. - Den bliver en sommerfugl.
- Det er fantastisk. - Jeg ved det!
Det er derfor, du behøver ikke være bange.
Det skal nok gå alt sammen.
Jeg ved ikke, om jeg tør tro det.
Det må være sandt. Det kan ikke være på andre måder.
Jeg er ikke engang sikker på, at du er virkelig.
- Ærligt? - Det er sandt, bror.
Hvad du end tror på.
Hvad er det der? Hvad er det, du drikker?
H med 2 og lidt O. Du burde prøve. Man skal holde væskebalancen.
Tak.
Er du her, bror?
Jeg kan lide dig, Nat. Tak, fordi du er min ven.
- Det er det letteste i hele verden. - Jeg nød det her, jeg må smutte.
Tag hende nu.
Ja.
Vær kærlighed!
- Du virker glad. - Det er jeg.
- Hvad skete der? - Jeg ved det ikke.
- Det er vildt. - Må jeg fortælle dig noget?
Naturligvis.
Bortset fra det med bogen, der var utrolig irriterende -
- så er jeg meget glad for dig.
Det er længe siden, jeg har haft det sådan, og jeg kan lide det.
I lige måde.
Jeg vil gerne have, du bliver hos mig i nat.
- Du har en bofælle. - Hun sover et andet sted.
Bliver du her?
- Ja. - Fint.
Men jeg er nødt til at sige en ting.
Det her bliver min første gang.
Men jeg vil gerne med dig.
Ja...
Jeg må... Vent, jeg er tilbage om et øjeblik.
- Jeg burde ikke have sagt det. - Nej, det var godt.
Jeg er glad for, at du sagde det.
Er det et problem?
- Ja, det er det. - Hvorfor?
- For det første er jeg 35. - Du ser ikke sådan ud.
- Og det generer mig ikke. - Men mig.
Det burde det ikke, det er fjollet at hænge sig op på alder.
Tænk, hvis reinkarnation eksisterer? Jeg kan være tusind år ældre end dig.
- Det er ikke noget godt argument. - Hvorfor ikke?
Det er som at sige, at virkeligheden er en illusion -
- helt uden konsekvenser.
- Jeg tror på konsekvenser. - Nej, du tror på skyld.
Måske, men skyldfølelse, før vi handler, kaldes moral.
- Hvorfor kom du tilbage? - For at se dig, men...
Hvorfor spiller det nogen rolle! Er det ikke...smigrende?
Elizabeth, hør her...
Sex er virkelig kompliceret.
Jeg forstod det ikke helt, da jeg var yngre, men det gør jeg nu.
Jeg underskrev ikke en jomfruelighedskontrakt i high school.
Jeg er ikke snerpet eller sådan.
Jeg har bare aldrig mødt en, som jeg har stolet nok på og kunnet lide.
Før nu.
Jeg kan ikke.
Er du ikke tiltrukket af mig?
Nej, jeg mener jo.
Men jeg holder virkelig meget af dig.
Du holder altså for meget af mig og respekterer mig for meget -
- til at gå i seng med mig?
Stort set.
Det er det sørgeligste, jeg har hørt.
- Jeg vil være i dit liv. - Jeg har en storebror.
Jeg har ikke brug for en mentor.
Jeg kan ikke bare sige ja til alt.
- Elizabeth. - Lad være at kalde mig det.
- Hvad? - Ingen gør det.
Du må gå nu. Jeg er virkelig oprevet, du må gå.
Forsvind!
Ser man det.
Nu husker jeg dig.
- Gør du? - Ikke helt.
- En hård dag? - Ja.
Hån blot, hån blot, det er dog forgæves
Kaster du sandet mod vinden, kaster vinden den tilbage
Blake?
Et 12 tal.
Pommes frites. Jeg skulle til at bestille en kurv.
Davs.
- Kan man få en øl? - Ja, tag min.
Jeg var så glad, min PhD var helt ny.
Jeg følte mig speciel og skulle undervise i "Ode to a Grecian Urn".
Som at være i himlen.
Jeg besluttede mig for at være dramatisk og satse benhårdt.
Og læse hele digtet højt
Det gik rigtig godt, hvis jeg selv må sige det.
Da jeg nåede til de udødelige strofer af en af sprogets største digtere -
- hørte jeg mig selv sige:
"Schønhed er schanhed og schanhed schønhed."
"Det er alt, I ved, og alt hvad I har brug at vide."
Skønt! Sikken historie!
Hvornår faldt du for romantikerne? På college eller før din PhD?
Jeg vidste intet om de forfattere, før jeg deltog i dine timer.
Jeg er for overstrømmende. Men jeg tænker stadig på dem.
- Hvad er der? - Du er meget entusiastisk.
Det er jeg vel.
Jeg har en bil.
Jeg synes, du skal hoppe ind i den med mig.
Og så vil jeg køre os et sted hen.
Hvor?
Tag dig ikke af pommes friterne. De kender mig her.
Hvad sker der, Eric?
- Godt, du skal gå nu. - Hvad?
- Ud med dig. Gå! - Mener du det alvorligt?
Jeg behøver ikke sove her, men må jeg lige få vejret først?
Selvfølgelig, hvor lang tid tror du, det tager?
- Hvad er der? - Ikke noget, det er bare sjovt.
- Hvad er det, der morer dig? - Din post-coitus smøg.
- Har du aldrig røget? - Jo.
Men du stoppede. Dit pjok.
Du er den Judith Fairfield, der underviste mig i romantikerne?
Jeg er den, der underviste dig i britisk litteratur.
Formod ikke, at vi er blevet hinandens bedste venner, fordi vi har bollet.
Hvad ved vi egentlig om hinanden? Du er ikke-ryger, tillykke.
Du bliver 100 år, men hjælper det, hvis livet er glædesløst?
- Hvad sker der her? - Du tager tøj på og går.
- Og jeg skal tage en sovepille. - Jeg mente...
Du troede vel ikke, at vi skulle putte, mens jeg læste højt af Wordsworth?
- Ikke mere. - Godt.
Jeg har undervist her i over 20 år og set jer sprede jer som en infektion.
Alle disse blødsødne, overartikulerede drengemænd -
- som aldrig hærdes. Bliv ikke en af dem.
Arbejd med hænderne. Byg noget, tæv nogen.
Synd, at Mailer døde, I havde passet sammen.
- Skal jeg tælle til ti? - Vent lidt.
Du virker ikke særlig lykkelig.
Din deduktionsevne er slående. Du må have gået på et godt college?
Jeg er forvirret. Hvordan...
Du er fastansat i et af de mest velansete fakulteter i landet.
- Er det ikke tilfredsstillende? - Deltag i et fakultetsmøde.
Så lover jeg dig, at du mister al tillid til menneskeheden.
Hvad så med forelæsningerne? Der må have været glæde?
- Du er jo sådan en god lærer. - Tak.
Jeg kan lide at undervise. Førhen elskede jeg det.
- Hvad skete der? - Livet skete.
- Jeg har brug for flere detaljer. - Du får ikke mere.
Jeg tilhører ikke "lad mig dele hver en syg detalje i mit liv"-generationen.
Jeg sætter pris på diskretion, jeg hader selvforagt.
Lad det ligge der. Mennesker er en skuffelse.
- Jeg ville... - Gør dig det ikke for behageligt.
Jeg ville tro, at den tid du tilbringer med digte ville gøre dig...
- Optimistisk og fuld af håb. - Pjat! De var sure gamle mænd.
Som fik foræret glimtvis indsigt og var så heldige at skrive det ned.
Byron var nok den gladeste, for han stoppede pikken i alt.
Det her er den sørgeligste aften i mit liv.
Væn dig til det! Lad mig give dig et råd.
Sæt et panser op omkring det sukkersøde hjerte, du bærer rundt på.
Jeg værdsætter da ironien.
Jeg har haft mit livs mindst romantiske aften med min professor i romantikerne.
Hvad det end er værd -
- så mente jeg det, jeg sagde om dit kursus.
Det åbnede for noget i mig, og det er jeg taknemmelig for.
Og hvis mit hjerte er blødsødent, bærer du til dels skylden.
Er du stadig uinspireret af de studerende?
- Ja, stort set. - Er der ingen Jesse Fishere blandt dem?
Hvis der er, møder jeg dem ikke.
Eller også genkender du dem ikke.
Jeg sætter pris på, at du kom forbi. Det gør jeg virkelig.
Det var rart at se dig en sidste gang, før jeg forsvinder herfra.
Har du det bedre med det nu?
Jeg prøvede at stille uret tilbage. Et godt råd: Det virker ikke.
Nej, det gør det ikke.
Jeg venter hele tiden på, at føle mig mere fast besluttet.
Hvad hvis jeg en af de fanger, der løslades, og ikke kan klare det?
Der begår en forbrydelse, for at kunne vende tilbage til det, de kender.
Siger du, det her er et fængsel?
Alle steder, man ikke forlader, er fængsler.
Under alle omstændigheder...
Ved du hvorfor, du er min næstbedste yndlingsprofessor?
Fordi du fik os til at læse forfattere, du ikke kunne fordrage.
Vær stolt af det, du gjorde her.
Tak.
Hop nu ind, og lad mig være i fred.
Kære Zibby. Trods de mange måneder, håber jeg hver dag på brev fra dig.
Du har nok ikke meget at sige til mig, men jeg savner dine breve.
Jeg ved, jeg sårede dig, og det er jeg ked af.
Mine stædige beslutning blev truffet i forvirring ikke af ond vilje.
Når det er sagt, føler jeg noget tage form i mig, som jeg kalder modenhed.
Det er en hyldest, at en 16 yngre, fik mig til optræde som en voksen.
En klog mand i en rød hue sagde: "Det skal nok gå alt sammen."
Jeg troede ikke på ham dengang, men det begynder jeg på nu.
Beklager, vi har lukket.
- Davs. - Davs.
Leder du efter den her?
Jeg har lagt mærke til, at du altid læser den, når du er her.
Når jeg er i en boghandel, læser jeg altid de sidste tre sider...
De er ødelæggende.
- Jeg hedder Jesse. - Jeg hedder Ana.
Jeg er vild med bøger på den mest nørdede måde.
Jeg med, det er et problem.
Jeg elsker træer, fordi de giver os bøger.
- Det er pænt af træerne at gøre det. - Jeg prøver...
Det her er underligt, men jeg prøver at læse mindre.
- Hvorfor? - Jeg ser ikke nok tv.
Nej, men at læse om livet fik mig til at føle, at jeg gik glip af at leve.
Jeg prøver at acceptere invitationer, være mere opmærksom på verden.
- Det lyder skræmmende. Går det godt? - Det er godt nok.
Når jeg er ude, føler jeg som regel, jeg hellere ville ligge hjemme og læse.
Så føler man sig ikke så cool. Men jeg læser stadig. Masser.
Det føles som om jeg er mere bevidst om bøgers begrænsninger?
- Giver det mening? - Bestemt.
- Hvordan klarer jeg mig? - I konversationen?
Rigtig godt.
Vil du væk fra bøgerne og gå en tur?
- Gerne. - Ja?
Ja. Lad os gøre det.
- Inviter din mand eller kæreste med. - De er begge to optaget lige nu.
- Så er det kun os to. - Kun os.
Hallo?
Hej, det er Dean. Franzen. Vi kan lide samme forfattere.
Ja, hvordan går det?
Du sagde, at jeg skulle ringe...
Det er rart at høre fra dig. Hvordan står det til?
Ret godt.
Jeg har...
Dean?
- Jeg har lige taget en masse piller. - Hvad?
- Jeg tog en masse piller. - Hvor mange?
Jeg ved ikke...
- Jeg er bange. - Hvor er du?
- På kollegiet. - Bliv der.
Jeg skal lige ringe, så ringer jeg tilbage til dig.
Davs, hvordan har du det?
Jeg føler mig lidt fjollet.
- Du behøvede ikke at køre helt hertil. - Jeg fløj, din nar.
Tak. Fordi du svarede.
Jeg vidste ikke, hvem jeg ellers skulle ringe til.
Må jeg komme med et forslag?
- Hold op med at læse den her. - Hvorfor?
Fordi han begik selvmord, og det skal du ikke.
Du har brug for at læse noget andet.
Vær ikke et geni, som dør ung, vær et, som dør gammel.
At være gammel er fedt. Bliv gammel og dø gammel. Det er en bedre historie.
Hør på mig. Alt det du føler lige nu...
Det er bare en fodnote.
Du skal bestå din eksamen. Komme ud i verden -
- og tilfældigt falde over noget godt. Det er jeg sikker på det.
- Er det sådan, det har været for dig? - Fanden heller!
Men nogle dage er helt fine.
Nogle dage er som en gave. Visse dage stinker!
Men det er i orden.
Du få ikke flere recepter til postmodernister!
Hvad vil du udskrive i stedet?
Der er vampyrbøger, De unge er vilde med dem.
Stol på mig. De vil fuldstændig tømme sit sind.
Hvorfor er du så sød ved mig?
Du fløj hertil for at se mig, og vi har snakket sammen to gange.
Jeg har et blødt punkt for gode læsere. De er svære at finde nu om dage.
Jeg har virkelig savnet dig.
Vi havde noget spændende kørende, og så var du pludselig væk.
Men det er okay, nu. Jeg forstår.
Nogle gange føles det som om... jeg ser mig oven fra.
En ældre, klogere udgave ser ned -
- på det her ufuldstændige udkast.
Potentialet er der.
Men jeg må leve mere for at indhente den anden udgave.
Jeg ved, jeg når frem til det.
Men nogle gange har jeg lyst til at fremskynde processen.
Måske...
Måske troede jeg, at du var en slags genvej.
Giver det mening?
Hvis jeg skrev dig, ville jeg skrive: "Det er det bedste udkast nogensinde."
Helt ærligt...
Bofæller.
Jeg burde vende tilbage til voksenlivet.
Vi mødes nok der på et tidspunkt.
- Farvel, Zibby. - Farvel, Jesse.
Du er så smuk. Fascinerende.
- Og alderen er passende. - Hvad?
Ingenting.
DET HER ER EN VAMPYRHISTORIE
USKYLDENS OG ERFARINGENS SANGE AF WILLIAM BLAKE
- Du begynder at blive vis. - Jeg bliver gammel.
Det er ikke det samme. Du begynder at blive vis.
- Er du nervøs for at blive gammel? - At være gammel er fint nok.
Vejen dertil er skræmmende.
Du bliver en fantastisk gammel mand.
Det er det pæneste, nogen har sagt til mig, med mindre det var en kritik.
"Du er fordømmende og racistisk nu, du bliver en fantastisk gammel mand."
Nej, jeg mener, du vil gå i hængebukser og have mave.
Når du vil have mere kaffe, siger du:
"Varmer du den her op til mig, min ven?"
Du har ret, det vil jeg sige.
Du bliver også skøn som gammel.
Tak.
Jeg vil være en gammel dame med langt gråt hår i en hestehale.
Jeg kan se det for mig. Du er stadig sexet.
- Det vil folk sige om dig. - Det siger de allerede.
Og jeg vil have et meget rynket ansigt.
Og et lille hus. Måske ved vandet.
Jeg tror, det kan blive virkelig dejligt at blive gammel.